‫אזני האורז הזהובות מתעקלות להן‬
‫צאו החוצה, כולם‬
‫האם הגיע הזמן?‬
‫כן, זוהי העבודה שלנו.‬
‫הבנתי. כפר קאנה ניצח?‬
‫עשית זאת, קירארה!‬
‫גורונוג׳י, תהיתי אם מתת בייסורים.‬
‫תן לגורוביי להחליט לגבי זה.‬
‫וקמביי נשאר קמביי.‬
‫הוא עזב מבלי להראות סימן של כבוד לזכר המת!‬
‫חסרי התחשבות, כולם!‬
‫הוא עוד יחזור.‬
‫מדוע אתה כל כך בטוח?‬
‫הוא יחזור כי הוא סמוראי.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק שמונה עשר: הקיסר -‬
‫אנו לא יכולים לקחת אותך לעיר הבירה.‬
‫למה אתם אומרים זאת?‬
‫כשיקימוריביטו, אין לנו ידידים או אויבים.‬
‫אנו לא מתערבים ולא שואלים שאלות.‬
‫וזה לא שונה גם כשמדובר בשותפים לסחר.‬
‫אחרת, מחוללי החשמל האלה ‬ ‫יגרמו למלחמה נוספת.‬
‫אני מציע שתחפש את עיר הבירה בעצמך.‬
‫אין מה לעשות.‬
‫השיקימוריביטו סוחרים ‬ ‫גם עם הסמוראים וגם עם השודדים.‬
‫אם כך, עלינו לתת משהו בתמורה.‬
‫כך נראה.‬
‫קמביי.‬ ‫-כן?‬
‫עשית מספיק עבור אחותי הקטנה.‬
‫כפי שאמרתי קודם, ‬ ‫את ואחותך תשובו להיות יחד.‬
‫עלייך לשוב לקבר של גורוביי יום אחד‬ ‫ולחלוק לו כבוד.‬
‫הונוקה, עליי לבקש ממך טובה.‬
‫כן?‬ ‫-אמרי לשיקימוריביטו‬
‫שהיה זה אני, שימאדה קמביי, ‬ ‫שהרג את שגריר האימפריה.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫אני אתן את עצמי בתמורה.‬
‫אדון צעיר?‬ ‫-מה עכשיו?‬
‫לפי פקודתך, אנו מחזיקים בסמוראים האלה פה,‬
‫אבל כולם טוענים שהם מפחדים מהם.‬
‫באמת?‬
‫הם באמת קצת מאיימים.‬
‫יפה מאוד!‬
‫כמה כוח! שונה לגמרי מהבחורים מהעיר.‬
‫בואו נקיים קרב נוסף.‬
‫קדימה, זריז!‬
‫אדון צעיר.‬ ‫-מה?‬
‫כל הסמוראים התאספו.‬
‫אני מבין. זה היה זריז.‬
‫ובכן, ברכות ותודות לכולכם.‬
‫נפלא לראות את הפנים של כולם כה קורנות.‬
‫זהו יום יפה, נכון?‬
‫כולכם סמוראים, אך כבודכם ‬ ‫כסמוראים נגזל מכם.‬
‫זאת מכיוון שנכלאתם בידי אבי.‬
‫הרשו לי להתנצל על חוסר הכבוד הזה.‬
‫אני מבקש מחילה.‬
‫אין צורך בכך, הוד מעלתך.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬
‫אבל מאחר ואני האחראי כעת,‬
‫אני חש צורך להתנצל.‬
‫לא, לא. אין לך סיבה לדאגה.‬
‫אנו מרגישים שחזרנו לחיים.‬
‫שוחחתי עם כולם לפני שבאת,‬
‫והסכמנו שנעשה כל דבר ‬ ‫על מנת להשיב לך על עזרתך.‬
‫בקש כל מה שתרצה. איך נוכל לשרת אותך?‬
‫אתה מחמיא לי באדיבותך.‬
‫אני מניח שיש טובה קטנה שתוכלו לעשות עבורי.‬
‫מהי בקשתך?‬
‫אני רוצה שתלכו לכפרים סביב.‬
‫האם אתם זוכרים כמה איכרים ‬ ‫שניסו לשחד סמוראים בעזרת אורז?‬
‫אולי הם פנו גם לכמה מכם.‬
‫אני מכיר אותם.‬ ‫-האיכרים האלו?‬
‫הם פנו גם אליי.‬
‫גם אליי.‬ ‫-גם אליי!‬
‫שכה יהיה לי טוב, לכולכם?‬
‫האמת היא שהאיכרים האלו‬
‫הצליחו למצוא כמה סמוראים מיומנים.‬
‫הסמוראים האלו הצליחו להביס את השודדים.‬
‫נכון שזה מרשים?‬
‫וואו.‬
‫אני בחנתי זאת בעצמי.‬
‫השודדים, כך הם נקראים, נשלחו בידי הבירה.‬
‫נכון שזה פשוט נורא?‬
‫אותה הבירה שגזלה מכם את העבודה‬ ‫ומאמללת את האיכרים!‬
‫הבירה היא גולת הכותרת של הסוחרים.‬
‫הם בושה וחרפה לכולנו.‬
‫האם אינך סוחר בעצמך?‬
‫כמובן שכן. הסוחרים נולדו מתוך צורך ‬ ‫לשקם את החברה לאחר המלחמה.‬
‫אבל הסדר הקיים, בו הבירה הנה מרכז החברה,‬
‫לא מאפשר לכולם לחיות באושר.‬
‫יתרה מכך, השימוש שלהם ‬ ‫בשודדים הוא שפל המדרגה.‬
‫השודדים מטילים מורא על כפרים בכל מקום.‬
‫לא יהיה זה הוגן להגן רק על כפר קאנה, נכון?‬
‫אלו מאתנו שהולכו שולל בידי הבירה,‬ ‫עלינו להתאחד ולעמוד יחד.‬
‫זו הסיבה שעלינו ללכת בדרכו של כפר קאנה.‬
‫אתה אומר שעלינו להגן על איכרים?‬
‫חרב הסמוראי נועדה להגן על דבר מה.‬
‫הוד מעלתו דוגל בערכים אציליים, נכון?‬
‫מה אתם אומרים, רבותיי?‬
‫אני נפעם מדבריו!‬
‫אני בפנים!‬ ‫-קרב הוא קרב!‬
‫אנחנו נראה להם מה זה!‬
‫נהדר. אם כך, אשיב לכם את החרבות.‬
‫כבר ארזתי לכם צידה לדרך.‬
‫אנחנו כבר מגיעים.‬
‫למה הרגת את שגריר האימפריה?‬
‫חשבתי שאתם לא שואלים שאלות ולא מתערבים.‬
‫אני פשוט סקרן לדעת מדוע ‬ ‫פתחת חזית מול הבירה. מה ייצא לך מזה?‬
‫כלום.‬
‫מוזר מאוד.‬
‫זו הבירה.‬
‫היא מעוררת בך רגשות נוסטלגיים, נכון?‬
‫מה שפעם היה מפקדת האימפריה,‬ ‫היום הוא שוק סוחרים.‬
‫בוא נלך.‬
‫גברת סאנה. זאת אומרת, גברתי!‬
‫גברתי?‬
‫אור השמש בוהק מדי.‬
‫אני מבקשת ממך לשוב פנימה.‬
‫את צודקת.‬
‫כה מעייף לדבר ככה!‬
‫להגיד ״אני מבקשת...״‬
‫זה מרגיש כה נוקשה. גם לומר ״גברתי״.‬
‫אבל כך נהוג.‬
‫אל דאגה.‬
‫אני בטוחה שהקיסר יסלח לך.‬
‫השתנית, סאנה.‬
‫טעיתי בנוגע לקיסר.‬
‫למה את מגנה על האדם הזה?‬
‫מיזוקי, גם את טועה לגביו.‬
‫הוא אדם מאוד אדיב.‬
‫האנשים האלו הם חוטפים!‬ ‫-מספיק עם זה, מיזוקי!‬
‫כן! את תהיי בצרה צרורה אם הם ישמעו אותך.‬
‫סלחי לי.‬
‫גברתי, הקיסר קורא לך לבוא.‬
‫עקב מצבה הנוכחי, אני חוששת ‬ ‫שגברתי לא מסוגלת להגיע.‬
‫לא, זה בסדר, מיזוקי.‬
‫סאנה באה.‬
‫אנו מציגים בפניכם את הקיסר!‬
‫קיסר נכבד,‬
‫הסיבה לבואנו היום‬
‫היא פושע המלחמה הזה, ‬ ‫אשר הרג את שגריר האימפריה.‬
‫הסמוראי הזה הודה שהוא הרוצח.‬
‫אנו, שיקימוריביטו, הבאנו אותו הנה‬
‫כדי לעמוד למשפט בבירה.‬
‫אנו מעריכים את מאמציכם להביאו הנה.‬
‫זוהי חובתנו.‬
‫אימארו.‬
‫כן!‬
‫מהי תגובתך?‬
‫האם אתה מכיר את הפושע הזה?‬
‫אני חושש שאיני מזהה אותו.‬
‫אני קורא לגברת הנכבדת.‬
‫סאנה, גשי הנה בבקשה.‬
‫אני מקווה שאתה חש בטוב.‬
‫איפה היית?‬
‫יצאתי החוצה לנשום אוויר.‬
‫סאנה, מה רואות עינייך הטהורות?‬
‫הסמוראי הזה טוען שהוא הפושע ‬ ‫שרצח את שגריר האימפריה.‬
‫הבנתי.‬
‫סמוראי, הבט בי.‬
‫זוהי לא גופה, אלא אדם חי.‬
‫דברים יצאו מכלל שליטה במלחמה הממושכת שלך.‬
‫אתה רשאי לדבר.‬
‫מה שם הפושע?‬
‫שימאדה קמביי.‬
‫שימאדה קמביי?‬
‫טיפש אחד!‬
‫מה היה המניע שלך לרצח שגריר האימפריה?‬
‫אתה משקר.‬
‫האם זה נכון, סמוראי?‬
‫אמרתי לך, אני הרגתי אותו.‬
‫הספיק לי מהשקרים שלך.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫נחש.‬
‫איזה חוסר כבוד. איך אתה מעז?‬
‫שקט. לא הרשיתי לך לדבר.‬
‫סלח לי בבקשה.‬
‫שימאדה קמביי.‬
‫האם אתה יודע מי הפושע האמתי?‬
‫או שאתה סתם טיפש?‬
‫אתה לא עונה?‬
‫אתה לא מותיר לי ברירה, ‬ ‫אלא לחקור את זה יותר לעומק.‬
‫קחו אותו מפה.‬
‫שיקימורי, צאו החוצה.‬
‫תירו בו! תירו בנוכל הזה!‬
‫האם תירו?‬
‫תירו בי והקיסר ימות.‬
‫הוא כולו רוח וצלצולים!‬
‫נסו ותראו.‬
‫את מי יפלחו הקליעים שלכם לאחר שיעברו דרכי?‬
‫איזה חוסר כבוד!‬
‫חתיכת פחדן!‬
‫הקשיבו. אני אקח את הנשים ‬ ‫בתמורה לחייו של האדם הזה.‬
‫האם את סאנה מכפר קאנה, אשתו של ריקיצ׳י?‬
‫מה בדבר האישה האחרת?‬
‫היא נמצאת בארמון המלוכה.‬
‫קיסר, עליי להשתמש בך כמגן לזמן קצר.‬
‫חתיכת טינופת!‬
‫אני לא באה אתך.‬
‫הקיסר זקוק לי.‬
‫אני מתחננת!‬
‫חוס על חייו של הקיסר!‬
‫סאנה!‬
‫אני מאוהבת בקיסר.‬
‫האישה הזאת נושאת את ילדי.‬
‫ובכן, איזה מצב ביש.‬
‫איזה יום משעשע.‬
‫אתם איכרים!‬
‫אני יודעת, סבתא!‬
‫לא, את לא.‬
‫למה אני לא יכולה ללכת אתם?‬
‫הגברים האלה צועדים אלי קרב.‬
‫מה מיקומארי מסוגלת לעשות בשדה הקרב?‬
‫אני רוצה לחזות בקרב כולו, עד שהוא יסתיים.‬
‫זוהי חובתי, מאחר והבאתי אותם הנה.‬
‫את מדברת כאילו את אדם בוגר.‬
‫את עדיין לא מודעת לרגשותייך.‬
‫אני מודעת לרגשותיי.‬
‫עמדתי לצידו בכפר יומם וליל.‬
‫הבנתי שהייתי מעוניינת בו מאז ומתמיד.‬
‫האשמתי את עצמי.‬
‫חשבתי שעליי להיות נבוכה בגלל זה.‬
‫ומה עם הסמוראי?‬
‫הוא לא הבחין בכך.‬
‫היית מאמינה?‬ ‫-איזו הפתעה.‬
‫כמה זמן תוכלי לעמוד בזה?‬
‫אני בת מיקומארי. חוץ מזה, ‬ ‫אין לי משאלות נוספות.‬
‫למה את חייבת לסבך את הכול?‬
‫את ילדה כה עקשנית.‬
‫מה קרה לכם, ברנשים?‬
‫״ברנשים״ זה קצת מעליב, אתה לא חושב?‬
‫שתוק כבר. אתם על הפנים.‬
‫אתם לא מדברים על זה שהוא הלך‬ ‫לחלץ את אשתו של ריקיצ׳י ואת הונוקה.‬
‫זה לא שעזבנו אותך בחושך בכוונה.‬
‫זה קרה כשקצושירו נפל והשודדים לקחו אותך.‬
‫אני שונא שאתם כאלה קטנוניים!‬
‫מבוגרים הם הכי נוראים.‬
‫קצונוג׳י, תגיד משהו!‬
‫היי!‬
‫אני אלחם לצד סנסיי!‬
‫האם אתה אומר ששיקום הכפר ‬ ‫אינו חלק מתפקידו של סמוראי?‬
‫לא, זה לא...‬
‫למה שלא תביט פנימה‬ ‫ותחשוב מדוע קמביי השאיר אותך פה?‬
‫טוב, בואו נעזוב את זה.‬
‫הבאתי ארוחת צהריים! ‬ ‫אין כמו האורז של כפר קאנה!‬
‫תודה לך.‬
‫בוא נלך, קצונוג׳י.‬
‫החרב הזאת קהה, אתה יודע.‬
‫אני אומר לנפח לתקן אותה.‬
‫הנפח מכיר המון אנשים.‬
‫אולי הוא יודע את הדרך לבירה?‬
‫ריקיצ׳י!‬
‫גם אני רציתי ללכת.‬
‫עליך להישאר פה ולנוח.‬
‫לא משנה מה יקרה, אנו נשיב לך את אשתך.‬
‫חכו בבקשה!‬
‫קרקשן!‬ ‫-קומאצ׳י!‬
‫קחו אותנו אתכם, בבקשה!‬ ‫-בבקשה!‬
‫אתן יודעות שאנחנו לא הולכים לשחק, נכון?‬
‫תנו לנו לסייע לכם במה שנוכל. בבקשה!‬
‫לסייע? זה קרב, אתן יודעות.‬
‫טוב, כשקרקשן הולך לבדו, אני מתחילה לדאוג.‬
‫סלחי לי.‬
‫אני לא רוצה שתהיי בסכנה.‬
‫אבל אולי...‬
‫התליון של קירארה די מועיל, נכון?‬
‫אחזי בידי ואל תעזבי.‬
‫טוב.‬
‫אל תיכנע, נושא הכלים.‬
‫בהחלט לא.‬
‫בימים עברו, זה לא היה מאושר.‬
‫קירארה לא תוכל לשוב לשרת כבת מיקומארי.‬
‫מה נעשה עם הילדה הזאת?‬
‫הבאתי לך ארוחת ערב. אני מקווה ‬ ‫שזה יספיק גם לפושע בתוכך.‬
‫מר סמוראי?‬
‫אני לא יודעת מה קרה לסאנה.‬
‫למרות שחטפו אותנו, היא אומרת ‬ ‫שהקיסר הוא אדם אדיב.‬
‫האם זה נכון, שסאנה בהיריון?‬
‫כן.‬ ‫-אני מבין.‬
‫אבל היא תמיד עשתה הכול למעננו.‬
‫היא אמרה שאף אחד לא יניח עלינו את ידו,‬ ‫כל עוד היא לצד הקיסר.‬
‫אני חושבת שהיא שיטתה בעצמה.‬
‫אתה חייב לעזור לה.‬
‫אפילו אם ארצה לעשות זאת,‬ ‫אני ממתין להוצאה להורג על תקיפת הקיסר.‬
‫שקרן.‬
‫אני יודעת שיש לך תכנית.‬
‫זו הסיבה שהרשית לעצמך להילכד.‬
‫אני אעזור לך. בבקשה, הצל את כולם.‬
‫כמה ילדות יש פה?‬
‫עשר בסך הכול.‬
‫האם יש פה ילדה עם אחות בשם הונוקה?‬
‫מה? זו אני.‬
‫באמת?‬
‫אני מיזוקי. נעים להכיר, שימאדה קמביי.‬
‫אז הם תפסו את האדם שרצח את שגריר האימפריה?‬
‫אני תוהה איזה מין אדם הוא.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא החלאה שגרם לכל ההמולה בעיר שלי!‬
‫אני רוצה לראות את פניו.‬
‫ראשו ייערף, נכון?‬
‫הגיע הזמן שאלך לחלוק כבוד לקיסר.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק תשעה עשר: המרד -‬
‫- נתראה בפרק הבא! -‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬